ERŐS VÁRUNK AZ ÚRISTEN!                                                ÚTJELZŐ 4. oldal
Útjelző énekünk: A gecsemánei kertből 
1.  A gecsemánei kertből a Golgotára fel / Kis ösvény tart, s a lelkem ma arról énekel. /
Refrén: / E keskeny út a mennybe visz, / De sok rajta a zord tövis.
2.  Mert szánt és szeretett minket: a Mester arra ment, / S hogy bűnben el ne vesszünk, ott vérzett Ő, a szent. / Refrén…
3.  Ó, égi szeretet mélye! Úgy látta, elveszünk, / S kihulló drága vére lett üdvünk, életünk. / Refrén…
4.  Ó, menj a szent keresztfához, te bűnös, elveszett! / Ott békét adnak néked a vérző, mély sebek. / Refrén…
5.  És ajkad énekre nyílik, új ének áldva kél, / Fenn zengik égi népek a Bárány székinél:
Ki mindent ím elvégezett, / Ment az úton és vérezett. 
Szöveg s dallam: Liander, Carl Gotthard 1847-1916 Fordító: Túrmezei Erzsébet 1912-2000
Forrás: Halleluja! Evangéliumi énekek gyűjteménye, Budapest, 2012. 4. ének, Kiadja: BETHÁNIA CE SZÖVETSÉG s EKE Énekeskönyv 12. ének, Túróczy Zoltán kedves éneke

Luther Márton bűnvalló imádsága
Mindenható Isten! Én nyomorult, bűnös ember, megvallom előtted sok gonoszságomat és hiábavaló gondolatomat; sok szükségtelen szavamat, egész hitvány, vak életemet, s a magam iránt való nagy szeretetemet. Közel se voltam olyan istenes, mint amilyennek mutattam magamat. Inkább hallgattam szenvedélyeimre, mint a Szentlelked hűséges figyelmeztetéseire. Mindez utálatos előttem, és őszintén bánom bűneimet. Mivel kegyelmi időm még tart, téged kereslek; bocsásd meg, Jézus Krisztus! Biztosíts arról, hogy elnyerem a bűnbocsánatot, így meghalok önmagamnak és élhetek akaratod szerint. Úr Istenem! Bennem egész bizonyosan nem lakik semmi jó, képességem a semmivel egyenlő, értelmem hibás, sőt sokszor értelmetlen. Kegyességem csupán számtalan szennyfolt, amit nem lehet a kirakatba tenni. Minden, ami bennem van, csak hitványságok gyűjteménye. És milyen sokra vittem, amikor nem találok magamban mást, csupán romlottságot. Uram, íme ilyen vagyok én! Könyörgök neked, mezítelenítsd le gonosz természetemet, szülj újjá, tégy engem egészen mássá, tégy a te szabad, félelem nélküli, igaz gyermekeddé! Szerető Uram, végy a gondjaidba, tégy engem benned valamivé! Ámen. * Gyülekezeti alkalmaink az I. körzetben: A Széna téri Kistemplomban minden vasár- és ünnepnap 11 órától: istentisztelet, a 2. és 4. héten úrvacsorával. Minden csütörtökön 17 órától: bibliaóra, a Széna téri (felújított!) gyülekezeti teremben.  * Minden kedves Olvasónknak Istentől megáldott húsvéti ünneplést kívánunk! 
ÚTJELZŐ Kistemplomi Körlevél 2017. I.  Felelős szerkesztő: dr. Endreffy Ildikó körzeti felügyelő * Felelős kiadó: dr. Kovács László Attila körzeti parókus lelkész.
Utunk a mennybe visz! ERŐS VÁRUNK AZ ÚRISTEN! Mienk a menny örökre!

 Ú  T  J  E  L  Z  Ő       

              
Nyíregyházi Evangélikus Egyházközség I. körzet KISTEMPLOMI KÖRLEVÉL 2017. I. 
GOLGOTHA HÁROM KERESZTJE 
Szemelvények Zulauf Henrik nagypénteki igehirdetéséből, Lk 23,39-46 
1. Az egyik kereszt. Közönséges gonosztevő függ rajta. Bizonyára sok és sokféle bűn terheli ezt a gonosztevőt, hogy ide jutott, mégis úgy gondolom, hogy a legsúlyosabb bűnét itt a golgothai kereszten követi el azáltal, hogy a megfeszített Jézust gyalázza és káromolja. Ez a cselekedete Jézust nem csupán személyében, hanem a messiási hivatásában is érinti: „Nemde te vagy a Krisztus? Hát ha te vagy a Krisztus, akkor hogyan eshetett meg ilyesmi veled? S ha már megtörtént, miért nem szállsz le erről a szégyenfáról? Ha Isten Fia vagy, szabadítsd meg magadat! És engem is!” A gúny és szidalmazás e szava elénk tárja a lator hitetlenségét, bűnös és istentelen gondolkozását. Abban, aki Isten Fiának mondta magát, csak az emberektől és az Istentől egyaránt elhagyott, keresztre feszített nyomorult embert lát, egyebet semmit. Nem látja a Jézus keresztje mögött cselekvő Isten kezét. Nem látja Isten üdvtervét és Isten útját. Ez az egyik. A másik pedig: „Ha netalántán mégis Krisztus volna ez a Jézus, ha netalántán mégis Isten Fia volna, akinek mondta magát, – mégsem lehet biztosan tudni –, akkor mutassa meg isteni hatalmát abban, hogy önmagát és önmagával együtt engem is visszaad a földi életnek”. Ilyen Megváltó kellett volna a keresztre feszített gonosztevőnek. Testvérek! Nem sokszorozódik-e meg ez a kereszt? Bizony igen. Millió és millió keresztté sokszorozódik, s íme ott látjuk önmagunkat is, mint akik óh be gyakran nem tudtuk a történelmi Jézusban a Krisztust meglátni és elfogadni, a megfeszített Jézusban Isten megváltó irgalmának a kinyilatkoztatása helyett a Krisztusról szóló evangéliom és a Krisztusba vetett hit csődjét s gyalázatát láttuk, és éppen ezért tagadtunk, gyalázkodtunk, káromoltunk. Legjobb esetben földi-testi életünk számára követeltünk a Jézusban Megváltót, hiszen ez az életünk olyan nagyon rá van utalva megváltásra: követeltünk orvost a betegeink számára, amikor az orvostudomány elégtelennek bizonyult, követeltünk igazságos bírót a jogfosztott ember számára, követeltünk kenyérkirályt éhező gyermekeinknek, egyszóval földi Megváltót követeltünk magunknak. Testvér, ne zárkózz el nagypéntek egyik áldása elől, amely ennek a latornak a keresztje felől jöhet, s amely ebben a vallomásban rejlik: én magam vagyok ez a krisztustagadó s krisztus-  káromló lator. E vallomás, hidd el, jobb minden disputánál. Folytatás a belső oldalakon